muž a jeho koníčky
koníčky, zájmy, co s tím ? ![](https://files.rozveduse.cz/200000007-23d1424cbe/logo_rozvedusecz (5).jpg)
Netolerovat, tolerovat či dokonce podporovat ? S mužem bez koníčků je nuda. Muž, který má koníčky, zas nebývá doma, co s tím ? Co je lepší a jak se tím vyrovnat, či co mám vlastně dělat? To je otázka, kterou řeší mnoho žen a je také velikým zdrojem svárů a hádek. Pokusíme se Vám nastínit pohled z té druhé strany, ze strany muže....
Vzpomeňte si jaké to bylo, když jste se svým mužem, či přítelem, začala chodit. Vy jste měla svůj čas a on také. Oba jste měli svůj prostor pro Svůj život. Nebyli jste spolu 24 hodin denně ( jako teď alespoň o víkendech), ale jen občas a byly to rozhodně hezké chvíle. Stejně jako on viděl Vás vždy upravenou a dobře naladěnou, neviděla jste vy jeho ve chvílích, kdy on chtěl být sám a nebo se svými přáteli.
Být mužem není jednoduché stejně tak, jako být ženou. Nechci a nebudu se přít, kdo to má v životě těžší a kdo ne. Jisté je, že každý potřebuje svůj prostor a právo na únavu a být nespolečenský.
My zastáváme poměrně kontroverzní názor. Troška sobectví je občas prospěšná. Mějte svůj pro sebe a také nechte čas svému partneru. Nikdo nemá rád "stihačku" za krkem a co bylo dříve milé se velice rychle může stát přítěží.
Koníčky k životu muže prostě patří. To není souboj mezi Vámi a koníčkem. Koníček je prostě součást jeho života. Buďte ráda že je má, bez nich by to bylo daleko horší.
Jeden příběh který se skutečně stal, je možné že jej a proč se tak stalo nepochopíte, na tom není ale nic špatného, stejně jako muži nerozumí jednání žen, platí to i opačně...
Kamarád mého bratra si chtěl koupit motocykl, byl student a do kapsy hluboko, a tak hledal inzerát až jeden našel... když přišel na adresu otevřel mu starý děda,který se belhal o holi ,a zavedl ho do garáže. V garáži stála stará JAWA 250 v té době už věkem začínající veterán. Byla v lepším stavu než když vyjela s továrny, chrom se třpytil a klasická barva všech JAWácká červená, zářila jak nová. Starý pán kolem pajdal o hůlce, občas smrkl do kapesníku, " víte já bych ji neprodal, ale manželka nedá pokoj, že už na ní nejezdím a k čemu nám ten krám bude, " a jak tak pajdal kolem ještě přinášel další a další náhradní díly. Nakonec se dohodli a kamarád motocykl koupil, nic drahého to nebylo ani pro studenta. Na inspektorátu už zastupovala svého bývalého muže jeho žena, vdova. Starý pán zemřel ještě ten den co prodal svůj motocykl, život pro něj ztratil cenu. Svým způsobem byla ta motorka jediná věc, přestože na ni už léta nejezdil, co ho držela při životě a údržba o ni smyslem jeho života. Ten ztratil ten den a už nemělo smysl jit dál...
Ten příběh se skutečně stal, je to asi 25 let a stále si ho pamatuji .... neříkám že to pochopíte, stejně jako muži nechápou ženy, ale jsou věci co potřebujeme, jinak pro nás hodně věcí ztrácí smysl, může to být cokoliv, pro někoho čest, sláva, ale také vláčky, rybářský prut, či starý motocykl... teď řeknu něco co se Vám nebude líbit, vždy to má totiž přednost před Vámi, VŽDY, vyjímky neexistují.
Nevyplatí se s tím prát ani soupeřit, vždy to skončí špatně, možná že dosáhnete svého, ale ten koho jste znala se změní, bude to někdo jiný a i když pravděpodobně nezemře, umře něco v něm a také ve vašem vztahu, prostě tím okamžikem jste ho ztratila....